Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
Inspirat din fapte reale
Casa spiritelor
1906, SAN JOSE, CALIFORNIA
Frumoasă visătoare, trezeşte-te lângă mine
Lumini de stele Şi picături de rouă te aşteaptă
Henry?
Henry!
Henry?
Ce e, dragule?
Ce faci?
Vine după noi.
SAN FRANCISCO, CALIFORNIA
Nu mă puteam mişca. Am început să tremur.
Mă lua ameţeala.
Eram convinsă că toată lumea din cameră voia să mă omoare.
Niciodată n-am fost aşa speriată.
Viaţa e inutilă fără frică, nu?
Ăsta e sfatul tău, doctore?
Bine.
Ce crezi că te controlează?
Trupul sau mintea?
Banii tăi mă controlează.
Aia era.
Bine, bine. Cred că trupul şi mintea mea se controlează reciproc.
Hai să aflăm.
- E adevărată? - Da.
- Da? - Da.
Mintea
e foarte creativă.
Ne poate face să vedem lucruri
care par complet reale,
dar, de fapt,
nu sunt decât iluzii.
Percepţii ale adevărului.
Cum ai făcut asta?
Uneori avem nevoie de puţin ajutor
ca să vedem diferenţa dintre realitate şi iluzie.
Asta ţine de preluarea controlului,
de a nu lăsa frica să te controleze.
Fiindcă, până la urmă, frică există doar
în mintea ta.
Bine. O clipă.
Îl caut pe dl dr. Price.
Pa. Să fii cuminte.
Sunt Arthur Gates, consilier juridic al companiei Winchester.
- Serios? - Ne vedem săptămâna viitoare.
Eşti un om greu de găsit, dr. Price.
- Noapte bună, Nancy. - Noapte bună.
Sunt în concediu sabatic.
Noapte bună.
- Ce vrei? Vrei să-ţi scriu o reţetă? - Am venit să-ţi ofer de lucru.
- Whisky? - Nu, mulţumesc.
Ai auzit de Sarah Winchester, dr. Price?
Soţul ei, William, a fost acţionar majoritar la Winchester Repeating Arms Company.
Acum 25 de ani, William a murit, lăsându-i d-nei Winchester o moştenire importantă.
Şi 51% din companie.
Dna Winchester şi-a pierdut şi unicul copil, pe Annie.
În mâhnirea ei, şi-a îndreptat atenţia spre medii spiritualişti.
Dar e posibil ca spiritualiştii să fi profitat de starea ei mintală.
Nu e ceva neobişnuit după o tragedie.
Te asigur că Sarah Winchester nu e o persoană obişnuită.
După întâlnirea ei spirituală, s-a mutat în celălalt colţ al ţării, la San Jose.
Unde a cumpărat un conac cu 8 camere.
- Unde e sera? - În ultimii 20 de ani a mărit conacul.
Acum e o construcţie masivă de 7 etaje fără o logică aparentă.
Fără un plan arhitectural. Fiecare labirint de holuri e mai derutant decât următorul.
O casă aflată permanent în construcţie.
Ridicată la ordinele unei văduve îndurerate.
Mintea ei, ca şi casa dealtfel, e la fel de haotică.
De-a lungul anilor a devenit tot mai singuratică.
Luna trecută, consiliul de administraţie a apelat la dreptul său
de evaluare a stării mintale a d-nei Winchester.
Pentru a determina dacă e potrivită să controleze compania.
Vreţi să-i luaţi compania?
Ne îngrijorează starea ei mintală, dr. Price.
Avem nevoie de un specialist.
E imposibil să pun un diagnostic de la o distanţă atât de mare.
Dna Winchester a consimţit să te lase să stai la reşedinţa ei.
O ofertă extrem de rară.
Nu vreau un pacient din alt stat... Nu e ceva obişnuit...
Spune cât vrei.
- Nu lucrez aşa... - Cât datorezi?
Ipoteca, cheltuielile de la spital?
Medicamente?
- 300. - Îţi dăm 600.
Pentru evaluarea potrivită.
Permiteţi-mi să vă iau bagajul.
Mulţumesc.
- Se construieşte din greu astăzi aici, dle. - Da.
Se lucrează necontenit aici, zi şi noapte.
- Serios? Şi noaptea? - Se plăteşte la oră, dle.
Pe aici.
Camerele se schimbă constant.
Cum e sera d-nei Winchester.
S-ar putea să mai fie acolo doar un anotimp.
Serios?
Vă rog să aşteptaţi în bibliotecă, dle. O s-o chem pe dna Marriott.
- Dumnezeule! - Mă scuzaţi, dle.
- Uşa face un zgomot înfiorător. - E în regulă.
Tu m-ai speriat.
- Dr. Price? - Da.
Bine aţi venit. Marion Marriott, nepoata d-nei Winchester.
Îmi pare bine. Recunosc, niciodată n-am...
... mai văzut o casă ca aceasta.
Mătuşa mea mi-a spus care e motivul vizitei dvs.
După cum ştiţi, e un moment nefericit.
Vă rog să vă purtaţi într-o manieră potrivită circumstanţelor.
- Nefericită, în ce sens? - A avut loc o tragedie.
- Regret să aud asta. - Aveţi arme la dvs?
- Ar trebui să am? - Mătuşa Sarah le interzice.
- Sunt complet neînarmat. - Bun.
Tu, ca şi mine şi ceilalţi, eşti oaspete în casa mătuşei Sarah.
Vei respecta regulile ei.
Am înţeles.
Vei sta în această secţiune a casei, în aripa estică.
E interzis accesul pe proprietatea privată a mătuşei Sarah.
Am înţeles.
Deci...
- Eşti apropiată de mătuşa ta? - Face parte din evaluarea ta, dr. Price?
Nu, dnă.
Da, mătuşa Sarah e o femeie extraordinară.
Şi trebuie tratată cu respect deplin.
Da, dnă.
Pot să...
E sala de bal. E construită aproape în întregime fără cuie.
Parchetul din podea şi pereţi e făcut din 6 tipuri de lemn de esenţă tare.
Candelabrul a fost importat din Germania.
Urmaţi-mă, dle doctor. Casa are aproape 100 de camere, e uşor să te rătăceşti.
Foarte... neobişnuit.
Mătuşa Sarah are artrită. Asta îi uşurează urcatul scărilor.
Casa te poate copleşi. Te rog, ţine pasul.
Ce-i asta?
- E un dispozitiv de comunicare. - Serios?
Vorbeşti în găuri, iar ţevile transmit sunetul în camera în care doreşti.
Ingenios.
Da. Multe din invenţiile mătuşii mele sunt inovatoare.
Sper că vei găsi tot ce-ţi trebuie în cameră.
Mătuşa Sarah ni se va alătura la cină.
Poate vrei să te împrospătezi înainte de cină.
Aştept cu nerăbdare s-o întâlnesc pe mătuşa ta.
Mătuşa Sarah n-ar fi de acord să bei înainte de ora cinei.
Încă are simţul mirosului la fel de ascuţit ca al meu.
Respectă-i dorinţele.
Ai avut dreptate în privinţa mea, Ruby.
Sunt...
... un şarlatan.
Eşti un impostor.
Ce bine e!
Nu ştii ce faci.
Nu demonstrezi nimic.
Bine.
- Cine eşti? Ce vrei? - Cina se va servi în 10 minute.
- Eşti singur, da? - Da, dle.
- Nu mai e nimeni cu tine? - Nu, dle.
- N-ai văzut pe nimeni ieşind de aici? - Vă simţiţi bine, dle?
Sunt bine. Am crezut... Că văd pe cineva în cameră.
- Interesant. - Cina în 10 minute, da?
- Dle. - Mulţumesc.
Fir-ar să fie. Rahatul ăsta mă afectează.
Las-o mai moale.
Da.
Henry!
Încetează.
Henry, termină!
Henry! Henry!
Henry, cred că eşti foarte entuziasmat că îţi petreci timpul în casa mătuşii tale.
Suntem aici pentru că a murit tata.
Îmi pare rău pentru pierderea ta, tinere.
- Mie nu. - Henry!
E vina mea. N-am vrut să fiu indiscret.
Desigur că vrei, de aceea eşti aici.
Da. Sper.
Şi eu am pierdut pe cineva recent.
Dacă simţi nevoia să discuţi ceva, aş putea oferi asistenţă pentru tine sau...
Sau tânărul Henry.
Presupun că eşti foarte bun în ceea ce faci, dacă mătuşa Sarah te-a ales evaluatorul ei.
Nu ştiam că ea personal m-a ales. Sper doar să pot ajuta.
Dacă vrei să ajuţi, doctore,
dă-i mătuşii mele o evaluare pozitivă şi-ţi poţi vedea de drum.
Am o datorie faţă de profesia mea şi o obligaţie faţă de angajatorii mei.
Mătuşa Sarah e angajatorul tău. Jumătate din companie e încă a ei.
Bună seara, dnă.
Dle dr. Price.
Dnă Winchester, e o plăcere să vă cunosc, în sfârşit.
Plăcerea o datorezi avocaţilor companiei Winchester.
Da. Aveţi dreptate.
Sper că totul ţi s-a părut satisfăcător până acum.
Ospitalitatea dvs. e fără cusur.
E o casă specială, nu-i aşa?
Fără îndoială, dnă.
Mulţumesc.
Am înţeles că puştile Winchester încă sunt considerate superioare pe piaţă.
Superioare?
În ce privinţă?
Precizie, distanţă de tragere, putere de oprire.
Omor. Omor fără discriminare.
Foarte superiore.
Te simţi responsabilă pentru folosirea greşită a produsului tău?
Dacă o armă face ceea ce trebuie să facă, nu se poate numi folosire greşită.
Poate fi folosită în scopuri bune sau rele. Depinde de persoana care o mânuieşte.
Da. Poate patinele cu rotile sunt un demers mai puţin periculos.
Compania se extinde, caută alte oportunităţi.
Am înţeles că la cererea ta, dnă Winchester?
Da, spre dezaprobarea consiliului.
Se pare că ataşarea roţilor pe picioare poate fi, de asemenea, un demers periculos.
Să fie într-un ceas bun!
Spune-mi povestea fermierului care avea un măgar bătrân.
Întotdeauna mi-a plăcut povestea aceea.
- O tulburare delirantă. - Da.
- Aşa i-ai zis? - Da.
Nu mai vreau să vorbesc, vreau să mă crezi.
Vreau să fiu cu tine, Ruby.
Împreună, pentru totdeauna.
Hei?
Seră
Doamne, îţi otrăveşti mintea. Îţi otrăveşti mintea.
Mai bine ai dispărea.
Seră
Un deja vu.
Ştiu...
Hei...
Hei!
Hei! Dă-te, dă-te!
Te văd.
Henry!
Ce se întâmplă cu tine, scumpule?
Mulţumesc.
Dragule, ce ţi se întâmplă?
Dnă Winchester, trebuie să am atenţia ta deplină.
O ai, dr. Price.
Da, dar poate te-ai simţi mai confortabil...
Evenimentul de azi-noapte a fost unul destul de traumatizant.
Îţi sunt recunoscătoare pentru acţiunile tale.
Mă tem că azi mă găseşti într-un dezavantaj emoţional.
Da, înţeleg. Nu vreau să fiu băgăcios,
dar Henry a mai avut episoade de somnabulism în trecut?
Nu.
Dar poate ştii că a fost martor la moartea tatălui său.
Da.
Asta e prima dintr-o serie de şedinţe pe care vreau să le fac.
Te asigur că cea de azi nu va fi una blândă.
Hai să trecem direct la subiect, dle dr.
Te afli aici ca să-mi evaluezi comportamentul eratic, nu?
- Eu nu aş fi folosit exact aceste cuvinte. - Voi fi sinceră cu tine.
- Dar vreau ca şi tu să fii sincer cu mine. - Desigur.
Suferi de sindromul soldatului?
- Pardon? - Abuzezi de medicamente?
Dnă Winchester, e mai bine dacă eu pun întrebările.
Soţia ta te consideră un psiholog bun?
Nu suntem aici ca să discutăm despre soţia mea.
Soţia ta, Ruby?
Nu, nu pentru asta suntem aici. Dar aş aprecia dacă ai fi sincer.
- Abuzezi de medicamente? - Nu.
Îţi voi mărturisi un lucru, pe care îl vei considera discutabil,
dar te asigur că e ceva adevărat.
- Te rog. - Sunt blestemată.
- În ce sens blestemată? - Mi-ai citit hârtiile?
- Fireşte că le-am citit. - Şi ce scrie acolo?
Printre altele, scrie că această casă a fost construită de spirite.
Vezi tu, să faci profit din violenţă şi moarte...
E o răutate care te urmăreşte ca o umbră.
O să-mi notez. O să-i spun "vinovăţia umbrelor".
- Cum te urmăresc aceste umbre? - Poate sunt bătrână, dr. Price,
dar te asigur că nu mi-am pierdut simţurile.
Cunosc diferenţa dintre iluzie şi realitate.
Pricep.
Mintea îţi controlează trupul.
Mintea poate fi foarte creativă. Dar, uneori, ne poate juca feste.
- Mintea mea nu mi-a jucat niciodată feste. - Ceea ce vedem, gustăm, atingem
sunt interpretate şi procesate ca să ne ofere adevărul nostru.
Şi acel adevăr poate deveni o iluzie.
Creată şi deformată de durere.
Crezi în fantome, dr. Price?
Nu, de ce aş crede?
Dacă ai oferi bancnota personalului meu, ţi-ar fi recunoscători.
Chiar şi moneda din interiorul bancnotei ar însemna ceva pentru ei.
Serios? Iluzii prosteşti?
- Mă crezi o proastă? - Nu, dnă.
Să nu mai văd diversiuni de la realitate sau trucuri de salon.
Iar medicamentele tale vor fi confiscate.
Dnă Winchester, îmi pare rău, dar trebuie să insist, nu-s un copil...
Asta e casa mea. Vei respecta regulile mele!
Dacă vrei să deschid această casă pentru tine, trebuie să ai mintea limpede.
Mai ai întrebări pentru mine?
Da, dnă.
Chiar e necesar să fiu închis în camera mea?
Eu doar îndeplinesc ordinele d-nei, dle.
- Unde e Henry? - Şi el e închis în camera lui.
Şi dra Marriott nu-l scapă din ochi.
Membrii consiliului aşteaptă cu nerăbdare evaluarea ta.
Sper că vei face o evaluare corectă.
Salutările mele, Arthur C. Gates. Consilier juridic.
Evaluarea psihologică şi examinarea stării mentale a lui Sarah Winchester.
Dr. Eric E. Price, 16 aprilie, 1906.
Aspect normal, igienă şi caracteristici fizice normale.
Pacienta suferă din cauza pierderii soţului şi copilului ei.
Comportamentul ei e puţin agresiv uneori.
Percepţia: halucinaţii vizuale pe care pacienta le numeşte umbre sau fantome.
Le simt prezenţa.
Ce e?
Le simt prezenţa, energia.
Treburile lor neterminate le-au adus aici.
Poate le învinovăţeşti pentru moartea soţului şi copilului tău?
Îi voi jeli pe William şi Annie până voi muri.
Îmi iubesc familia foarte mult, dr. Price. Ei sunt adevăratele bogăţii ale vieţii mele.
Şi voi face orice ca să-i protejez.
De ce sună clopotele la miezul nopţii?
E miezul nopţii, dle.
Da, dar...
Există vreun motiv semnificativ?
E miezul nopţii, dle.
Mulţumesc.
Opiul e încă în sistemul meu.
Sunt efectele sevrajului. Asta se petrece cu mine.
Am o întrebare pentru tine, dr. Price.
Mă repet, dnă Winchester, e mai bine dacă eu pun...
Cum e să mori?
- Să vorbim despre... - N-ai fost mort timp de 3 minute?
Ştii, ţin evidenţa
tuturor vieţilor curmate de Winchester.
Se raportează sute de morţi. Probabil mii.
Puşca nu face discriminări între cei vinovaţi şi nevinovaţi.
Multe dintre suflete ajung în această casă.
Impresionant.
Dar după cum vezi, încă trăiesc,
deci fii drăguţă şi taie-mă de pe lista aia.
- Ai fost împuşcat? - Da.
Ăsta...
Chiar m-a omorât.
L-ai păstrat şi l-ai recondiţionat?
- Da. - De ce?
Pentru că îmi aduce aminte de trecut.
Pentru că e legătura mea cu moartea şi tot ceea ce am pierdut.
Instrumentele morţii au o legătură puternică cu viaţa de apoi.
Păstrăm amintiri ca să ne ajute să ne vindecăm,
dar uneori fac mai mult rău decât bine.
Exact. Spune-mi, tu ce amintiri nu poţi uita?
Ai fost vreodată la un spiritualist?
Dar am înţeles că tu ai fost.
Se crede că odată ce plecăm din această lume,
îi putem vedea pe alţii care şi-au lăsat celulele fizice în urmă.
- Zău? - Ai trecut vreodată prin aşa ceva?
Nu, nu pot spune că am trecut.
- Doare când mori? - Dnă Winchester, chiar trebuie
să continuăm această evaluare...
Te rog, doctore. Te rog!
Da!
Şi apoi, nimic.
Doar linişte.
Când m-am întors, a durut iar.
- Dacă asta are sens pentru tine. - Da.
- Pentru că şi tu ai trăit dureri mari? - Mâhnirea...
... poate fi mai nenorocită decât artrita.
Dnă Winchester, învinovăţiţi umbrele pentru pierderea soţului şi copilului tău?
Ai părăsit camera ta azi-noapte?
Da.
Mulţumesc. Îţi mulţumesc că mi-ai spus adevărul.
- Deci, de ce toată această construcţie? - Ele vor să construiesc, doctore.
Spiritele ucise de puşcă. Ele mă ghidează.
Te ghidează să faci planurile clădirii?
Da.
- Pentru ce? De ce? - Pentru camere, bineînţeles.
Odată ce o cameră e gata, prezenţa lor creşte în intensitate.
De aici şi ideea că casa e construită de spirite.
Umbrele care mă urmează au treburi neterminate.
Ai văzut ce făceam azi-noapte, nu?
Da.
La miezul nopţii strălucesc.
Clopotul le cheamă.
Îmi comunică... planuri şi schiţe.
Vor să reconstruiesc camerele în care au murit.
Apoi, pot intra în lumea noastră.
Problema e că nu ştiu mereu cu cine vorbesc.
Poate fi o persoană nevinovată sau...
Sau victima unei crime. Sau...
- Altcineva. - Cine altcineva, dnă Winchester?
Azi-noapte, un spirit cu o putere nemaiîntâlnită de mine,
mi-a pus în pericol familia.
Cine eşti?
Doctore, pe cine vezi în această cameră acum?
Doar pe tine.
Doar pe mine?
Doar pe tine.
Va dura. Trebuie să-ţi limpezeşti mintea.
Dle, dacă se poate, aş vrea să văd ce fac dna Marriott şi Henry.
- O să mă interesez, dle. - Te pot întreba ceva?
- O întrebare, dle? - Da. Ai văzut vreodată...
- Fantome? - Nu, dle.
Dar ai auzit zvonurile şi poveştile?
Am auzit poveşti exagerate.
Unele mai exagerate decât altele.
Ai văzut ceva ieşit din comun?
Nişte vitrine de-a lungul pereţilor şi o linie de vitrine în mijlocul camerei.
Da, dnă. Ce fel de puşti Winchester aţi vrea să fie aduse?
Toate tipurile, toate modelele.
Bine. Să ne întoarcem.
Spune-mi, ce se întâmplă odată ce camerele sunt gata?
Prezenţa spiritelor devine mai puternică, mai focalizată.
Vocile lor devin mai tari. Şi conversăm.
Cum? Despre ce?
Le arăt că mă căiesc amarnic.
Vreau să le ajut să se elibereze de durerea şi mânia lor.
- Şi cum reacţionează? - Pozitiv,
în general. Odată ce sunt împăcate,
atunci pot merge mai departe.
Putem să dărâmăm camera şi o luăm de la început.
Sunt şi unele care nu reacţionează favorabil?
Da.
- Da, le încuiem. - Cum poţi încuia un spirit?
13 cuie le închid. După ce îşi găsesc pacea,
putem să le eliberăm şi pot pleca din casa asta.
Deci 13 e un număr diavolesc care te protejează de demoni.
Nu. Este un număr divin.
- Protejează ciclul vieţii şi al morţii. - Funcţionează mereu acest număr?
Dacă un spirit nu vrea să fie încuiat?
Sufletele neiertate îi vânează pe cei nevinovaţi şi puri.
Vă referiţi la Henry?
Putem să le împiedicăm.
Noi doi.
Cu ajutorul dvs, pot să ajut acest spirit să-şi găsească pacea.
- Nu mă credeţi. Înţeleg. - Nu, doamnă.
Nu cred în ce nu pot vedea sau studia.
Doamnă Winchester aţi construit acest loc, această realitate,
prin urmare o puteţi controla, nu-i aşa?
- Da, poate. - Toţi avem posibilitatea
de a crea şi controla propria realitate, dar pentru unii, pentru dvs,
asta înseamnă să uitaţi trecutul.
Faceţi evaluarea, dle doctor.
Spuneţi ce simţiţi că e adevărul în legătură cu Sarah Winchester.
Şi dacă asta înseamnă că veţi pierde controlul companiei?
Sunt lucruri mai rele pe care le poţi pierde, dle doctor.
- Văd că aţi terminat noua cameră. - Desigur.
Probabil e foarte profitabil pentru voi.
Toată munca asta continuă.
Toţi apreciem deschiderea către nou a doamnei Winchester.
Şi creativitatea ei.
Trebuie să spun că acea creativitate dă naştere unor dorinţe ciudate.
Credeţi că e posibil ca o doamnă în vârstă să fie predispusă la episoade fanteziste?
Nu, domnule. Nu cred.
Pot să văd interiorul grădinii acoperite, vă rog?
- Am avut şi eu una... - Nu, domnule, e sigilată.
Prin urmare e interzis accesul în ea.
O zi bună să aveţi, dle doctor!
A mers foarte bine.
Cum se simte?
- Bine, se odihneşte. - S-a mai comportat aşa în trecut?
Nu.
Niciodată?
V-a spus despre blestemul Winchester, nu?
Da.
Credeţi ce spune sau credeţi că e nebună?
Cred că "nebun" e un cuvânt periculos.
Oamenii au unele probleme medicale,
dar cu diagnosticul şi tratamentul corect, pot fi ajutaţi.
Nu cred în blesteme, dle doctor.
Bun. Nici eu.
Comportamentul fiului dvs e posibil să fi fost declanşat
de moartea subită a tatălui său.
Da.
Puteţi să-mi spuneţi cum a murit soţul dv?
Avea demonii lui.
Dar nu de genul pe care mătuşa mea crede că o bântuie.
Continuă.
Soţul mătuşii Sarah a murit subit din cauza tuberculozei.
Apoi a pierdut-o pe sărmana Annie.
Crede că blestemul familiei noastre se răspândeşte.
Soţul meu iubea băutura mai mult decât pe soţia şi copilul lui.
Cred că ăsta a fost blestemul lui.
Acum el e mort, iar eu am rămas singură...
Dar, în multe feluri, mi-e mai bine fără el.
- Lucrul ăsta mă înspăimântă. - Nu lăsa ca acea teamă să te controleze.
E doar în mintea ta.
Când ne temem cel mai tare, trebuie să preluăm controlul.
- Poţi fi luptătoare şi protectoare. - Nu mă simt ca o protectoare.
Mătuşa Sarah e luptătoare.
Ar muri ca să ne salveze.
Poate.
Aţi iubit pe cineva atât de mult încât v-aţi da viaţa pentru acea persoană?
Da.
De asemenea am cunoscut pe cineva care era bântuit de demoni. De voci.
Şi a fost vreun moment când a trebuit s-o protejaţi?
Da.
Ce aţi făcut?
Am murit.
Henry!
Henry.
Henry, eu sunt.
Nu.
Henry!
- Termină! - Cine eşti?
Mori!
Mamă?
Regret, mătuşă Sarah. Te-am dezamăgit şi pe tine, şi pe Henry.
Nu. Spiritul ăsta are o putere pe care n-am mai văzut-o până acum.
Dumnezeule!
Poate să pună stăpânire pe o minte.
John, trimite pe toată lumea acasă.
Trebuie să rămânem doar noi, cei din camera asta.
- Copilul ăsta trebuie dus la spital. - Nu.
- Noi trebuie să veghem asupra lui. - La spital, de urgenţă!
Nimeni n-o să înţeleagă. Trebuie să rămână aici.
- O să veghem noi asupra lui! - Dr. Price are dreptate!
Nu. O să-l protejăm noi. Prin orice mijloc.
- John, vino cu mine. - Mătuşă Sarah?
Doamnă, insist să primiţi tratament medical.
Blochează uşa aia.
13 cuie.
Acum.
Da, doamnă.
Lasă-mi familia în pace!
Vorbeşte cu mine!
Să ne gândim puţin.
Vă rog, dnă Marriott, fiţi raţională.
Henry are o traumă şi are nevoie de ajutor.
Mătuşa dvs crede în superstiţii.
- 13 stejari. - Trebuie să mă asculţi.
- Aţi terminat lucrările? - Da, doamnă.
Prezenţa lui e atât de puternică.
- Îi simt ura. - Gata cu jocurile!
- Ducem băiatul ăsta la un spital! - Ascultă de el!
- Da, băiatul a încercat să te omoare! - Nu, o să ne urmărească umbrele.
Oriunde ne ducem. Henry n-o să aibă aceeaşi soartă draga mea Annie.
Boala lui nu poate fi vindecată prin vrăjitorii.
Băiatul are nevoie de un doctor.
Bolile pot fi vindecate, doctore!
- Blestemele, nu! - Dnă Marriott, ascultaţi-mă, vă rog!
- Mă duc cu doctorul Price. - Trebuie să rămâi!
Am făcut aranjamentele. Daţi-mi voie, domnilor.
- Te rog. Henry trebuie să rămână cu noi! - Mătuşă, trebuie să mă duc cu el.
Îţi voi dovedi.
Asta voi face.
Aşteaptă.
Centrala?
Compania de Arme Winchester. Sunt Arthur Gates.
Domnule Gates, sunt dr. Eric Price.
Năzuiesc că evaluarea merge bine.
Am înţeles că aţi primit scrisoarea noastră.
E bună, dar solicit un mijloc de transport până la cel mai apropiat spital.
E totul în regulă?
Da. Vă rog, trimiteţi un şofer cât mai repede posibil.
- Desigur, imediat. - Mulţumesc.
Şi evaluarea, dle doctor?
Veţi primi ce doriţi.
Dumnezeule!
- Îmi cer scuze, n-am vrut să... - Domnule...
toţi suntem îngrijoraţi pentru binele domnului Henry.
Dacă vă pot ajuta cu ceva?
De fapt poţi. Îmi trebuie bagajele, te rog.
- Imediat. Mă bucur să vă ajut. - Mulţumesc.
Doamna Winchester este o femeie remarcabilă.
Ştie ce face.
A creat o gazdă prin care cei decedaţi pot comunica cu ea.
Cu siguranţă se pricepe la arhitectură.
Casa asta...
Am văzut unele lucruri...
Cunosc camera asta.
Lucruri?
Morţi.
Criminali.
Suflete pierdute care au avut parte de un sfârşit violent.
I-aţi văzut şi dvs. Nu-i aşa?
Mulţi servitori au spus că au auzit zgomote.
Vin din camerele care au fost încuiate.
Evenimentele ciudate din acele camere au dus la închiderea lor
pentru a-i păstra înăuntru pe cei nestăpâniţi.
Dar personalul a auzit doar zgomote. Ca să-i vadă...
Ei bine, cred că noi doi suntem unici.
Serios?
Poate că totul e doar un simptom
al influenţei convingătoare a doamnei Winchester.
Dacă o încuiaţi pe dna Marriott şi pe copilul ei,
doar veţi amâna inevitabilul.
Care e inevitabilul?
Sunt Winchesteri. O să moară toţi!
- Hansen, e înăuntru? - Da, doctore.
Bun, trebuie să audă ce-i voi spune.
Dnă Winchester, aveţi un servitor care şi-a pierdut minţile. Tocmai a...
- El e! - L-aţi văzut?
- Aţi vorbit cu el? - Da, adineauri. V-a ameninţat.
Serios? Citiţi ziarul.
"Caporalul Benjamin Joseph Block a fost ucis în timpul unui asediu"
"la Birourile Generale ale Winchester Repeating Arms." E imposibil.
Ziarul ăsta e vechi de 20 de ani.
Cruzimea, mâhnirea şi pierderea cuiva poate determina oamenii
să facă lucruri de neimaginat.
Ben şi-a pierdut doi fraţi pe câmpul de luptă.
Cel mai mic avea doar 14 ani.
Muschetele voastre confederate nu se compară
cu puştile Winchester ale armatei unioniste.
Au fost doborâţi.
Ben s-a răzbunat.
Pentru el oamenii care au creat armele ce i-au ucis fraţii
erau la fel de vinovaţi ca cei care au apăsat pe trăgaci.
A ucis 15 oameni nevinovaţi în acea zi.
S-a încuiat în camera de prezentare, căreia îi spuneam camera spectaculoasă.
Ştim că eşti înăuntru! Am înconjurat clădirea!
Şeful poliţiei a declarat presei că e foarte mândru de echipa sa
şi nimeni nu poate scăpa de oamenii mei şi de puştile lor winchester.
Acoperă-mă!
Pe aici. Când clopotul va bate miezul nopţii, va fi cel mai puternic.
Ştiţi care e cel mai înspăimântător monstru?
Nu.
Cel pe care-l inviţi în casă.
Aici e.
Asta e camera.
E o copie fidelă a camerei în care a fost ucis.
Da. Acum că e terminată, se află în lumea asta.
Vedeţi pe cineva, dle doctor?
- E imposibil. - Trebuie să credeţi.
E ilogic.
Caporal Block,
te rog...
te rog acceptă căinţa mea profundă
pentru moartea fraţilor tăi.
A lui James şi a tânărului Harry,
ucişi de puşca Winchester.
Ştiu că toţi trei simţiţi durere şi chin.
Dar violenţa nu poate aduce dreptatea.
Aduce doar mai multă suferinţă.
Nu voi permite ca familia mea să mai sufere.
Pleacă din casa asta împreună cu fraţii tăi.
Sper ca împreună să vă găsiţi pacea.
E Ben.
Doamnă!
Încetează, Ben!
Doamnă Winchester!
O să găsesc o altă cale de a ajunge la dvs!
Henry, scumpule.
Unde eşti?
Henry?
Totul e în mintea ta!
E doar în mintea ta!
CAMERA GRĂDINII
Henry?
Henry, unde eşti?
Henry, scumpule.
Unde eşti?
Mi-a eliberat fraţii.
Mereu am adorat grădina noastră, scumpule.
- Ruby. - L-ai lăsat să moară.
Nu.
Spune-mi povestea despre fermierul carea avea un măgar bătrân.
- Nu. - Mi-a plăcut povestea aia.
Ei au construit camera grădinii noastre.
Măgarul bătrân al fermierului a căzut în fântâna lui.
Hai, Eric.
Fermierul a auzit...
... cum plângea măgarul.
Şi i s-a topit inima.
A hotărât să îngroape animalul în fântână şi s-o acopere.
Începuse să dea cu lopata.
Măgarul şi-a dat seama că de fiecare dată când pământul îi cădea pe spate
putea să se scuture şi să calce pe el.
Cu fiecare lopată de pământ aruncată putea să urce mai sus.
N-a trecut mult timp până când măgarul bătrân,
bătut şi istovit, a trecut peste peretele acelei fântâni.
Ceea ce ar fi trebuit să-l îngroape...
- L-a salvat. - A biruit.
Nu e adevărat. Nu eşti adevărată.
- Am încercat să fiu o soţie bună. - Vocile nu sunt reale, Ruby.
Niciodată n-au fost. Erau doar în mintea ta.
În toţi aceşti ani am vrut doar să mă crezi, dar...
- Ar fi trebuit să te internez. - ... nu m-ai crezut.
- Trebuia să te internez. - E ceva ce poate fi diagnosticat,
apoi tratat, ca orice altă persoană nebună?
Da, am greşit. Îmi pare rău.
O "tulburare delirantă", aşa ai denumit-o.
Da. Lasă arma jos. Te rog.
- Putem să discutăm despre asta. - Nu vreau să mai discutăm.
- Vreau să mă crezi. - Nu ştiu ce să cred.
- Cineva ca tine n-o să ştie niciodată. - Te rog, Ruby.
Sunt pierdut fără tine.
N-o face. Nu!
Poţi să-ţi continui viaţa.
Trebuie să laşi în urmă vinovăţia.
Ca să o pot lăsa şi eu.
ÎMPREUNĂ PE VECIE
Şi să vezi adevărul.
Îmi pare nespus de rău.
Sunteţi teafără, dnă Winchester?
Spiritul ăsta distruge echilibrul acestei case.
Trebuie să fie oprit.
Trebuie să-i găsim pe Henry şi pe Marion.
Zăvorăşte uşa aia.
Ben nu trebuie să plece de aici.
Henry?
- Treisprezece. - Ia loc.
Sarah, îi pot vedea. Îi văd pe toţi.
Eşti singurul care îi vede.
- Acum crezi? - Da.
Ai fost mort timp de 3 minute. Ucis de puşca Winchester.
Eşti legat de casa asta.
Da.
Henry?
Unde eşti?
N-o să las teama să mă controleze.
Henry!
Te rog, întoarce-te la mine!
Marion şi Henry sunt în mare pericol. Singura cale de a-i salva
e să-l oprim aici, acum.
Ben, lasă-mi familia în pace!
Vorbeşte cu mine.
Discută cu mine.
Acum.
Sarah?
Caporalul Block e în camera asta.
Winchester mi-a luat totul în război!
- Jigodia asta trebuie să moară! - Sarah, luptă-te cu el!
Fraţii mei au fost ucişi cu o puşcă. Omorâţi cu acest instrument al morţii.
- Luptă-te cu el! - Instrument care ţi-a ucis soţia!
Controlează-l!
- Prezenţa! - Vreau să suferi!
Marion e a mea! Henry e al meu! Ochi pentru ochi!
Ia-ţi mâinile de pe mine! Ei fac profit de pe urma morţii!
- Luptă-te cu el! - Gata!
Sigilează podeaua, doctore! 13 cuie, grăbeşte-te!
Mânia lui n-are sfârşit.
- Dar poate fi oprit. - Cum?
De ceva...
De ceva ce se află în camera asta. Se teme de ceva.
Am simţit asta.
Puşca sa.
Douăsprezece.
Asta e puşca...
... cu care i-a omorât.
- Îl vezi? - Nu.
- Gata. - Acum e încuiat.
Şi noi la fel.
Ben, arată-te.
Arată-te!
Mânia ta n-o să ne învingă niciodată.
Mi-ai luat totul!
Gloanţele trec prin el.
- L-ai văzut? - Da.
Cine e acolo?
Ai fost acolo. Ai fost printre morţi.
Nu se teme de puşcă, ci de altceva.
- L-ai păstrat şi l-ai recondiţionat. - Doar fiindcă îmi aduce aminte de trecut.
Instrumentele morţii au o legătură puternică cu viaţa de apoi.
Ceea ce ar fi trebuit să-l omoare...
... l-a salvat.
Ben, putem să te eliberăm de chinul tău.
Sunt mamă.
O luptătoare.
Arată-te!
O protectoare.
Şi nu mi-e teamă.
Vezi adevărul.
Da.
Şi-a găsit liniştea.
S-a alăturat fraţilor lui.
Ai reuşit. Au plecat.
Restul, întoarceţi-vă în camerele voastre.
Toţi.
Priveşte!
Henry!
Dragă domnule Gates, veţi găsi ataşată evaluarea psihologică
şi examinarea stării mentale a doamnei Sarah Lockwood Winchester.
A fost efectuată în casa dânsei în perioada 12-19 aprilie, 1906.
Potrivit solicitării companiei Winchester Repeating Arms.
În opinia mea profesională,
după ce am observat-o pe dna Winchester, în ultima săptămână,
am ajuns la concluzia că e în deplinătatea facultăţilor mintale
şi îşi poate relua atribuţiile în compania Winchester Repeating Arms
pentru cât timp îşi doreşte o asemenea povară.
Cu stimă, dr. Eric E. Price.
E timpul ca amândoi să plecăm din casa asta.
O să-ţi duc dorul mereu.
Mulţumesc, dr. Price, pentru ajutorul dv.
Tinere.
Mulţumesc.
E timpul să-mi iau rămas bun.
Ruby te iubeşte. Iubirea ei n-a încetat, după ce a murit.
Ştii asta, nu?
Da.
În ciuda a tot ce s-a întâmplat...
chiar aveţi o casă frumoasă.
Ce veţi face în continuare?
Noi construim, desigur.
Desigur.
Cutremurul din San Francisco, din 1906,
a fost cel mai distrugător şi mortal din istoria americană.
Sarah Winchester a continuat să-şi construiască casa 24 de ore din 24,
şapte zile pe săptămână, până la moartea ei în anul 1922.
Casa Winchester rămâne unul dintre cele mai bântuite conace din America de Nord.
Traducerea şi adaptarea: FlorinA
Sincronizarea: dani67
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org